Най-после те открих...
Докога ще се мусиш и инатиш?
Съжалявам, че те тревожа.
Какво пък те прихвана сега?
Вече нищо не ме интересува.
Не помня дори какво толкова исках да защитя.
И вече нищо няма смисъл.
Хей...
Щастие и скръб се приравняват до нула.
Нали така ми каза?
Но сега най-сетне го разбрах.
Да, спасявах ли, спасявах.
А сърцето ми се пълнеше с гняв и презрение.
Накрая нараних и най-близкия си човек.
Саяка! Не ми казвай, че...
Пожелаеш ли щастие за един,
на мига проклинаш друг с нещастие.
Това е то да си Магьосница.
Бях толкова... толкова глупава.
Саяка!
Какво става...
Каква си ти?!
Какво си направила на Саяка?!
Отдръпни се.
Хвани ръката ми. - Какво...
По-бързо!
Това...
Ако ме изпуснеш, времето ще спре и за теб.
Внимавай.
Какво става тук?!
Откъде се взе тази Вещица?! - Това е Саяка Мики.
С очите си видя всичко.
И просто ще избягаме? - Ако искаш да я убием,
остави тялото ѝ.
Какво решаваш? - Откъде-накъде?!
Трупът ѝ само ни бави.
Трябва да бягаме.
Не мога да направя първата стъпка напред,
伝え合った心の温度を
tsutaeatta kokoro no ondo wo
без да усетя топлината на твоето сърце.
そっと大事そうに抱え歩いていた
sotto daiji sou ni kakae aruite ita
Но някъде сред нечутите молитви
答えのない願いの中で
kotae no nai negai no naka de
са думите, които ще претворят бъдещето.
言葉は未来変えて
kotoba wa mirai kaete
Още съм далеч от целта, онази детска мечта,
幼い頃ずっと夢に見ていた私にはまだ
osanai koro zutto yume ni miteita watashi ni wa mada
но сега ти си до мен
遠いけど君がいれば
tooi kedo kimi ga ireba
и това ми дава нови сили
少しは強くなれる気がして
sukoshi wa tsuyoku nareru ki ga shite
да взема бъдещето в свои ръце.
明日の色を重ね塗った
asu no iro wo kasane nutta
С пожеланата надежда
呼んだ希望辿って
yonda kibou tadotte
ще прекосим застоя на света.
止めた世界を超えた
tometa sekai wo koeta
И сърцата ни ще останат заедно, все така силни.
諦めない想いいつしか心繋げた
akiramenai omoi itsushika kokoro tsunageta
Дори през сълзи, пак ще посрещнем утрото с усмивка.
泣いていたって笑って明日迎えに行こう
naitetatte waratte ashita mukae ni yukou
И двете ни боли от клетвата, която дадох,
決めた誓い辛くて倒れても
kimeta chikai tsurakute taoretemo
но го направих, за да мога да те закрилям.
君のココロを守るため
kimi no kokoro wo mamoru tame
И сега просто ще бъда до теб.
君の側にいよう
kimi no soba ni iyou
PUELLA MAGI MADOKA MAGICA
Магьосницата
Мадока Магика
★
Вечната
Саяка?
Саяка! Какво е станало?
Душевният ѝ кристал се превърна в Цвете на скръбта.
Тя вече е Вещица.
Не може да е истина...
Истина е.
Последната истина за Душевните кристали.
Щом се опетнят до чисто черно, се превръщат в Цветя на скръбта.
А ние ставаме Вещици.
Това е съдбата на всяка Магьосница.
Не е истина.
Не е.
Нали?!
Но... Защо...
Саяка искаше да пази хората от Вещиците,
да се бори за правда...
Затова стана Магьосница.
Тогава защо?
Тя изстрада толкова зло, колкото добро е сторила.
И сега ще проклина така, както преди е носила щастие.
Да ни впечатлиш ли искаш?!
Да покажеш колко много знаеш?!
Не стой така, кажи нещо!
Това там е...
... най-добрата приятелка на Саяка...
Сега разбираш, нали?
Това е съдбата, за която толкова мечтаеше.
Не бива да ви виждат с трупа.
Отървете се от него или ще си имате проблеми.
Що за човек си ти?!
Не съм човек.
Ти също не си.
Може ли да вляза? Искам да поговорим.
Значи си жив.
Хомура истината ли казва?
Не мога да отрека.
И ни правиш Магьосници само за да станем Вещици?
Моля те, не разбирай погрешно.
Ние правим всичко в името на просперитета на Вселената.
Не таим лоши чувства към човешката раса.
Мадока, знаеш ли какво означава ентропия?
Например - топлинната енергия на един огън
не е равна на енергията, с която е бил запален.
Тоест се губи енергия при нейното преобразуване.
Затова количеството енергия във Вселената намалява.
Ние потърсихме енергия, неподвластна на законите на термодинамиката.
И така открихме...
силата на Магьосниците.
Ти... какво си?
Нашата раса създаде технология, с която да превръщаме емоции в енергия.
Но уви, ние не сме способни на чувства като вас, човеците.
И за тази цел човечеството се оказа най-подходящата раса във Вселената.
С темповете на вашия естествен прираст
расата ви произвежда повече емоционална енергия, отколкото изразходва.
Затова човешките души са най-ползотворното оръжие срещу ентропията.
А най-плодотворни са жените в ранна възраст с техните амплитуди между щастие и тъга.
Когато Душевните ви кристали се превърнат в Цветя на скръбта,
те отдават огромна енергия.
И ние, Инкубаторите, имаме задачата да я съберем.
Значи сме просто източник на енергия?
И от нас се иска само да умрем?
Знаеш ли колко раси има в тази Вселена
и колко енергия потребяват те за една секунда?
Един ден и вие ще напуснете планетата си и ще дойдете при нас.
Не искаш тогава да намерите цялата Вселена празна, нали?
В обзорен поглед на ситуацията вие също имате изгода от това.
Що за глупости...
Кой би могъл да има изгода от смъртта на Мами, от страданието на Саяка?
Кой би им причинил такива неща?
Но нали питаме за изричното ви съгласие, преди да сключим пакт?
Това не е ли достатъчен знак на добра воля?
Но ни лъжете!
За нас лъжата е неразбираемо понятие.
Разбирам само, че чувствате омраза един към друг,
когато съжалите за направен избор вследствие на недоразумение.
Не разбирам какво казваш.
Нищо не разбирам...
Ние също не можем да проумеем ценностната ви система.
Населението ви към момента е 6,9 милиарда и расте четирикратно на всяка секунда.
Тогава защо загубата на единици е толкова важна за вас?
Щом мислиш така, значи наистина си наш враг.
И все пак се постарах да обясня.
Исках да разбереш каква услуга правите на тази Вселена, като се жертвате.
Но явно не разбираш.
Нима очакваше друго?
Мадока, аз още вярвам, че един ден ще си най-силната Магьосница,
а после и най-злата Вещица на света.
От теб ще съберем нечувано количество енергия.
Затова ако решиш да се жертваш за Вселената, само ме повикай.
Аз ще чакам.
Не разбирам защо хабиш толкова енергия само за да поддържаш това тяло свежо.
Можем ли някак да ѝ върнем Кристала?
Аз поне не зная как.
Значи все пак не знаеш всичко.
Самото ви съществуване е против законите на Вселената.
Имате безкраен потенциал да творите чудеса и няма как да знам.
Значи е възможно?
Досега не се е случвало. Затова не знам как бихте могли.
Уви, тук не мога да ви помогна.
Достатъчно помогна.
Мислиш ли, че някой ти има доверие?
Мадока, не ми изглеждаш добре.
Добре ли си?
Да... Просто не се наспах.
Впрочем Саяка днес също я няма.
Дали да не идем да я видим?
Макар че може би в момента не иска да ме вижда.
Хитоми... Аз...
Отново си на училище след всичко случило се?
Мадока?
Трябва да поговорим. Ще дойдеш ли за малко?
Извинявай, Хитоми...
Май и аз ще си остана вкъщи.
Но... Мадока!
Искаше да поговорим...
Искаш ли да спасиш Саяка Мики?
Можем ли? - Ако нямаше как, щеше да я оставиш ли?
Извинявай, не биваше...
Може би изглеждам глупава...
Но няма да се откажа, докато не знам, че наистина не можем да я спасим.
Макар сега да е Вещица,
може би още помни гласовете на приятелите си.
И ако я повикаш, може да си спомни какво е да си човек.
Мисля, че само ти можеш да го направиш.
Дали ще се получи? - Откъде да знам?
Все пак може...
Може би ако убия Вещицата,
вместо Цвете на скръбта ще излезе Душевният кристал на Саяка.
Като някоя приказка. И ще живеем щастливо до края на дните си.
Всъщност затова станах Магьосница.
Защото обичах такива приказки.
Бях го забравила.
И Саяка ми го припомни.
Не си длъжна да идваш, ако не искаш.
Знаеш, че ще бъде опасно.
А аз не мога да ти обещая, че ще те опазя жива.
Ще дойда.
Искам да помогна.
Аз съм Мадока Канаме.
А мислех, че ще трябва да се правя на смела.
Кьоко Сакура, приятно ми е.
Извинете.
Лошо ми е. Може ли да ида до сестрата?
Кой ви е отговорникът?
Канаме, но нея днес я няма.
Тогава ще повикам...
Дали и Хомура ще ни помогне?
Не, тя не е такъв човек.
Но не сте ли приятелки?
Не точно.
Просто имаме обща цел.
Помагаме си, когато не можем да се справим сами.
Още няколко дни и тук ще дойде Валпургиевата нощ.
Валпургиева...
Невъобразимо могъща Вещица.
Никога не бихме могли да я победим поотделно.
Затова сме се съюзили.
С това се изчерпват отношенията ни.
Тук сме.
Сигурна ли си, че това е Саяка?
Може да е друга Вещица...
Следите са същите като вчера.
Няма кой друг да е.
Е, пак ще те попитам.
Сигурна ли си, че си готова?
Всъщност вече свикнах...
Макар че обикновено само вървя по някого другиго,
без да помагам особено...
Но моля те, нека дойда.
Ти наистина си странна.
Хей, Кьоко?
Мислиш ли, че съм страхливка за това, че не се боря
и оставям другите да ме пазят?
Защо ти е да ставаш Магьосница?
Ами...
Не се надценявай. Това не е работа за всеки.
Но...
Всеки ден си със семейството си, с приятелите си.
И искаш да захвърлиш такъв хубав живот само защото си гузна?
Няма да го позволя.
Ако трябва, ще те пребия.
Но няма да жертваш живота си.
Това е само за онези, които нямат друг избор.
Иначе само си играеш с огъня.
Глупаво е.
Дали...
Може би ще дойде ден, в който наистина ще трябва да се жертваш и бориш.
Но той още не е дошъл.
А защо се...
Тя знае, че сме тук. Идва!
Готова ли си?
Помниш ли плана?
Да.
Саяка, аз съм. Мадока.
Чуваш ли ме? Помниш ли ме?
Спокойно.
Продължавай да ѝ говориш.
Саяка, стига!
Моля те, спомни си!
Знам, че не искаш да ни нараниш!
Винаги си се борила за справедливост.
Моля те, Саяка, върни се!
Защо си толкова упорита...
Саяка!
Кьоко!
Добре съм.
Това не е нищо.
Ти само продължавай да ѝ говориш!
Спри!
Моля те, спри!
Саяка!
Това сме ние!
Връщаш си го, а?
Да, и в началото искахме да се убием една-друга.
Мислех те за слаба.
Но ти се изправяше всеки път, щом те побеждавах.
Сърдиш се, нали?
И вече нищо не можеш да простиш.
Разбирам те.
Изкарай си го на мен, но после се върни. Става ли?
Саяка... Моля... те...
Саяка!
Нали щеше да правиш хората щастливи със силите си?!
Моля те, Господи...
Виж какъв живот живях.
Нека поне веднъж сънувам хубав сън.
Кьоко!
Хей...
Ти...
Погрижи се за нея.
Въобще не биваше да я въвличам.
Ти ме научи, че не мога да се бия с трупове.
Вече знам. Беше права.
Но просто трябва...
да пазиш в сърцето си онова, за което се биеш.
А все си мислех, че точно това правя...
Върви.
Аз ще се погрижа за нея.
Не се тревожи, Саяка.
Знам, че не искаш да си сама.
Всичко е наред. Аз ще съм до теб.
... Саяка.
Кьоко...
Кьоко Сакура можеше ли да спаси Саяка Мики?
Не, разбира се. И тя го знаеше.
Тогава защо не я спря?
Щях, ако смъртта ѝ беше безполезна.
Но сега събитията са в изцяло нова перспектива.
Нея я няма и само ти можеш да се изправиш срещу Валпургиевата нощ.
А сама, разбира се, нямаш шанс.
И сега Мадока няма друг избор, освен да стане Магьосница.
Няма да го допусна. Никога.
Деца, днес ще говорим за нещо много важно.
Слушайте внимателно.
Яйца на очи с мляко ли се ядат, или със сос?
Как мислиш ти, Накадзава?!
Какво?! Ами...
Предполагам, че няма значение.
Правилно!
Няма никакво значение.
Урокът е, че никога не бива да съдите една жена по яйцата, които пържи!
Затова, момичета,
не ходете с момчета, които настояват за яйца на очи с мляко.
Явно не се е получило.
Нали...
А вие, момчета,
се научете, че не бива да се цупите за едни яйца.
Та след като изяснихме важното, нека посрещнем новата ви съученичка!
Това ли беше по-важното?!
Заповядай, Акеми!
Е, ще ни се представиш ли с няколко думи?
Аз...
Аз съм... Хомура Акеми.
И аз... Приятно ми е...
Акеми има крехко здраве и тъкмо е излязла от болница.
Xomypa Akemu
Затова не е била на училище и в началото може да ѝ е трудно.
Но вие ще ѝ помагате, нали?
Е, Акеми...
От кое училище идваш?
В какви клубове си участвала?
Може би спортни? Или музикални?
Имаш много красива коса.
Всяка сутрин ли я връзваш?
Ами...
Аз... Аз...
Акеми?
Медицинската сестра те вика.
Знаеш ли къде е?
Ами, не...
Тогава ще те заведа. Аз съм отговорникът на класа.
Извинявайте, момичета.
Акеми трябва да си взима лекарството всяко междучасие.
О, така ли?
Извинявай, че те задържахме.
До после, Акеми!
Извинявай.
Всички са много любопитни, понеже рядко идват нови ученици.
Не, аз...
Много благодаря.
Няма нужда да се притесняваш.
Нали сме съученички!
Аз съм Мадока Канаме.
Наричай ме Мадока.
Но...
Няма нужда да сме толкова учтиви. Нали може и аз да те наричам Хомура?
Ами, мен... рядко ме наричат с първото ми име...
Все пак е странно име и...
Не е вярно!
Нали значи „огън“, като за човек с огнен дух!
Явно на мен не ми отива...
Недей така!
Имаш такова красиво име и не бива по нищо да му отстъпваш!
Добре, опитай с тази задача.
О, забравих, че не си била на училище. Можеш да вземеш записките от някой приятел.
Призля ѝ още на загрявката...
Е, все пак половин година е била в болница.
Не бива по нищо да отстъпваш!
Не мога...
Аз нищо не умея.
Винаги досаждам или просто ставам за смях пред другите.
Защо?
Винаги ли...
... ще съм такава?
Тогава по-добре умри.
Може би по-добре да умра...
Да. Просто умри.
Просто... да умра...
Къде съм...
Какво?
Какво е това?
Не!
На косъм беше.
Вече всичко е наред...
Хомура.
Вие...
Те са Магьосници.
А това е лов на Вещици.
Ти разкри малката ни тайна.
Но няма да ни издадеш, нали?
Канаме...
Често ли се биете с такива чудовища?
Не мога да кажа. Мами има повече опит от мен.
Аз всъщност сключих пакта си с Куб-А едва миналата седмица.
Но е факт, че напредваш страшно бързо, Канаме.
Но не се ли тревожиш?
Не те ли е... страх?
Напротив, тревожа се
и ме е страх, разбира се.
Но знам, че като убиваме Вещици, спасяваме хора.
Струва си, нали?
Ще се постарая да си готова,
когато дойде Валпургиевата нощ.
Аз ще тръгвам.
Но...
Томое...
Томое е мъртва.
Затова ще вървя.
Сега само аз мога да спра Валпургиевата нощ.
Не можеш! Никой не може да спре това чудовище!
И ти ще умреш!
И така да е, аз оставам Магьосница.
Мой дълг е да закрилям всички.
Моля те...
Нека просто избягаме...
Нищо не можем да направим...
Никой няма да те вини.
Хомура.
Наистина се радвам, че стана моя приятелка.
Че успях да те спася от Вещицата... Никога не съм била по-щастлива.
Затова знам, че ми е било писано да стана Магьосница.
Канаме...
Сбогом, Хомура.
Пази се.
Не! Не отивай! Канаме!
Защо...?
Знаеше, че ще умреш...
Не трябваше да умираш...
Не трябваше да ме спасяваш...
Наистина ли мислиш така, Хомура Акеми?
Би ли дала душата си, за да сбъднеш това желание?
Ако си готова да отдадеш живота си на борба,
аз ще ти помогна.
Наистина ли можеш да направиш всичко, ако сключа пакт с теб?
Да.
И виждам потенциал в теб.
Е, кажи.
С какво желание ще озариш Душевния си кристал?
Аз...
Искам да повторя срещата си с Канаме.
Този път няма тя да закриля всички.
Този път аз ще я закрилям!
Пактът ни е сключен.
Желанието ти преодоля ентропията.
Сега върви, новите ти сили те чакат!
Аз...
Още...
Добре дошли в нашето училище!
... съм в болницата?
Не съм сънувала.
Е, ще ни се представиш ли с няколко думи?
Аз съм Хомура Акеми. Приятно ми е.
Акеми има крехко здраве и...
Канаме! И аз станах Магьосница!
Вече ще се бием заедно!
Сега ще опитам!
Какво мислиш, Мами?
Времемагия.
Наистина впечатляващо, но се иска голяма прецизност.
Да...
Мами! Сега!
Слушам!
Акеми! Давай!
Да!
Успях ли?
Успях...
Ти успя!
Добра работа.
Браво на теб, Хомура!
Какво става?
Канаме! Дръж се!
Защо...?
Какво...?
Защо...?
Какво е това...
Трябва да им кажа.
Куб-А ни е измамил!
Добре...
Защо му е на Куб-А да ни лъже?
Ами...
Искаш само да ни настроиш една срещу друга, нали?
Обзалагам се, че си приятелка на онази Кьоко.
Не е вярно!
Саяка, ти ни настройваш срещу нея.
Все тая.
Аз лично не я искам с нас.
На вас оръжията ви позволяват да стоите на безопасно разстояние.
Но аз трябва да съм право пред Вещицата.
Бомбите все избухват в лицето ми.
Можеш ли да се биеш с нещо друго, освен с бомби?
Ще измисля нещо...
Каква си ти?!
Какво си направила на Саяка?!
Саяка, стига! Моля те, спомни си!
Знам, че не искаш да ни нараниш!
Прости ми, Мики...
Саяка...
По дяволите...
Как се стигна дотук...
Това е ужасно...
Не мога да го понеса!
Томое?!
Щом всички ставаме Вещици...
... по-добре да умрем!
И ти...
... и аз!
Недей!
Стига вече...
Не мога повече...
Всичко е наред.
Двете с теб ще се справим. Заедно ще победим Валпургиевата нощ.
И за нас дойде краят...
Нямаме ли още Цветя?
Да...
Искаш ли двете с теб да станем чудовища
и да унищожим този ужасен свят?
Докато не остане нищо зло, нищо лошо, нищо, нищо...
Да убиваме и убиваме, докато нищо не остане...
Ще бъде страхотно... Не мислиш ли?
Излъгах.
Остана ми едно Цвете.
Не! Защо ми го даде?!
Защото само ти можеш да направиш това, което искам.
Ти можеш да се връщаш в миналото, нали?
Можеш да направиш така, че всичко да не свърши така, нали?
Да...
Тогава ще се върнеш ли да ме спреш, преди Куб-А да ме измами?
Обещавам ти!
Обещавам да те спася!
Колкото и пъти да трябва да се върна...
Обещавам ти, че ще те пазя!
Благодаря ти...
Може ли... да те помоля още едно нещо?
Аз... не искам да ставам Вещица.
На света има ужасни... ужасни неща, но...
... има и много неща, които си струва...
... да закриляш.
Мадока!
Хомура... Най-после ме нарече така...
Толкова съм... щастлива...
Никой няма да ми повярва.
Никой няма да приеме бъдещето.
Затова трябва...
Кой е там?!
Мадока...
Ако някой ти предложи чудо и поиска нещо в замяна...
... просто обърни гръб.
Вече няма да разчитам на никого.
Няма да чакам да ме разберат.
Няма да допусна Мадока да се бие.
Сама ще избия всички Вещици.
И този път най-после...
... ще убия Валпургиевата нощ!
itsuka kimi ga hitomi ni tomosu ai no hikari ga
Някой ден любовта, горяща в твоите очи,
toki wo koete
ще прекоси времето,
horobi issogu sekai no yume wo
ще съкруши света в неговия унес,
Това е ужасно...
Да, тя никога не би могла да се справи сама.
tashika ni hitotsu kowasu darou
понесъл се към неизбежната гибел.
tamerai wo nomihoshite
Преглътни всяко колебание
kimi ga nozomu mono wa nani
и кажи - какво желаеш?
Но... тя ще умре. Не можем да я оставим сама!
konna yokubukai akogare no yukue ni
Нима мислиш, че с това себично невежество
hakanai ashita wa aru no
ще достигнеш мечтаното утро?
Мадока! Умолявам те, не го слушай!
Всичко е свършено, ако тя се предаде.
kodomo no koro yume ni miteta
Като малка сънувах сън.
inishie no mahou no you ni
Беше някаква древна магия,
Но ти можеш да промениш всичко.
yami sae kudaku chikara de
с която можех да разкъсам мрака,
Тази неизбежна разруха и смърт...
hohoemu kimi ni aitai
да видя отново твоята усмивка.
Ти можеш да я избегнеш.
Имаш силата да промениш съдбата.
obieru kono te no naka ni wa
Сега в ръцете си държа
taorareta hana no yuuki
смелостта на откъснатите цветя.
Наистина ли?
Не го слушай! Той иска да те измами!
omoi dake ga tayoru subete
Само на чувствата си мога да разчитам,
Наистина ли мога да ѝ помогна?
hikari wo yobisamasu
за да пробудя светлината
Да променя този ден?
negai
с желание.
Разбира се.
Затова сключи пакт с мен
и стани Магьосница!
Не!
Каква гледка беше да видим Мадока преобразена...
Знаех, че ще стане най-могъщата Магьосница, но, бога ми...
Та тя уби Валпургиевата нощ с един удар!
А знаеше ли какво ще стане с нея след това?
Краят за вас, Магьосниците, винаги е един и същ.
Тя, най-силната Магьосница, победи най-големия си враг.
Сега ѝ остава само да се превърне в най-злата Вещица.
В момента Мадока би могла да опустоши тази планета за броени дни.
Е, това вече е ваш проблем.
Ние събрахме нужното количество енергия.
Няма ли да се биеш с нея?
Не.
Моята битка не е тук.
Хомура Акеми...
Ти си...!
Ще се върна.
Ще се върна колкото и пъти да трябва.
Ще изкривя потока на времето,
ще намеря изхода на този лабиринт,
ще намеря начин да те спася от тази съдба...
Мадока...
Моята единствена приятелка...
Хомура...?
Щом...
Щом е за теб,
мога да се лутам в този лабиринт...
... до вечността!
Не забравяй обещанието, което си дадохме.
kawashita yakusoku wasurenai yo
交わした約束忘れないよ
Сега само затвори очи.
me wo toji tashikameru
目を閉じ確かめる
oshiyoseta yami wo furiharatte susumu yo
押し寄せた闇 振り払って進むよ
И със смела крачка разпръсни дебнещия мрак.
Ще мога ли някога отново да видя
itsu ni nattara nakushita mirai wo
いつになったらなくした未来を
онова бъдеще, което отдавна изгубих?
watashi koko de mata miru koto dekiru no
私ここでまた見ることできるの
Трябва да избягам от сянката на съмненията
afuredashita fuan no kage wo
溢れ出した不安の影を
и за пореден път да продължа в този свят.
nando demo saite kono sekai ayunde iku
何度でも裂いて この世界歩んでこう
С тези вечни чувства заедно ще разтворим портите
tomedo naku kizamareta toki wa ima hajimari tsuge
とめどなく刻まれた 時は今始まり告げ
kawaranai omoi wo nose tozasareta tobira akeyou
変わらない思いをのせ 閉ざされた扉開けよう
към началото на безкрайния поток на времето.
В бяг пробудих сърцето си към бялото платно на бъдещето.
mezameta kokoro wa hashiridashita mirai wo egaku tame
目覚めた心は走り出した未来を描くため
Дори да се изморя и да спра,
muzukashii michi de tachidomatte mo sora wa
難しい道で立ち止まっても空は
знам, че до мен ще е красивата небесна синева.
kireina aosa de itsu mo mattete kureru
きれいな青さでいつも待っててくれる
Затова няма да се страхувам.
dakara kowakunai
だから怖くない
Каквото и да стане,
mou nani ga atte mo
もう何があっても
няма да се предам.
kujikenai
挫けない
Хомура
Акеми
Хомура Акеми, пътешественик във времето.
Играла си си със събития, времеви линии и целия континуум
и си изживяла този месец безброй пъти, за да постигнеш желания край.
Всичко това поне отговаря на един въпрос.
Защо Мадока Канаме притежава такъв невъобразим магически потенциал?
Най-сетне имам обяснение за това.
Потенциалът на една Магьосница е резултат от теглото на нейната карма.
Би следвало тя да е кралица или месия,
но Мадока бе най-обикновено момиче.
Тогава защо толкова много нишки на съдбата водеха към нея?
Но... Хомура...
Мадока навярно стана толкова могъща Магьосница
именно заради опитите ти да я спасиш.
Както предполагах. Ти самата си причината.
Или по-точно страничният ефект от твоята магия.
Какво имаш предвид?
Сторила си всичко това с една-единствена цел.
Да спасиш Мадока Канаме.
Връщала си времето назад с една и съща причина всеки път.
Така си насочила събитията на тези времеви линии към общ център,
а именно Мадока Канаме.
И ако всички нишки от тези времеви линии
се увиват около Мадока една след друга всеки път,
магическият ѝ потенциал действително би бил невъзможно голям.
Кармата, която си заплела във всички онези времеви линии,
накрая се е натрупала в Мадока.
Тя е станала изначалната причина.
Поздравления, Хомура!
Направила си от Мадока най-могъщата ни Вещица.
Хомура
Акеми
Трупът на Саяка Мики,
ученичката от гимназия „Митакихара“,
която изчезна по-рано този месец, бе открит в хотелска стая.
По жертвата няма следи от насилие.
Полицията разследва случая.
Следва прогнозата за времето.
Днес ни чакат умерени ветрове и дъжд.
Добре дошла.
Мадока...
Относно Саяка...
Наистина ли нищо не знаеш?
Да.
Саяка и Кьоко са мъртви.
Е, не беше неочаквано.
Всъщност вече беше време.
И на теб не ти пука, нали?
Въпреки че ти си виновен за смъртта им!
А ти чувстваш ли се виновна за смъртта на животни?
Замисляш ли се как те се превръщат в храна?
Спри!
Това не е логична реакция.
Ако намираш това за лошо, значи не вникваш в същината на въпроса.
Именно за да станат храна за хората, животните биват обгрижвани
и освободени от естествения подбор.
Затова живеят по-дълго под ваша грижа, отколкото в дивата природа.
Нима тези отношения не ви носят взаимна полза?
И ние сме като тях?
Напротив, ние се отнасяме с вас много по-внимателно, отколкото вие с добитъка.
Все пак ви разпознаваме като интелигентни и равнопоставени същества.
Не вярваш ли?
Тогава нека ти покажа.
Историята, която човечеството и ние, Инкубаторите, споделяме.
Расата ви се развива с наша помощ от незапомнени времена.
Още от Древността правим Магьосници,
сбъдваме желания
и гледаме скръбта ви.
И молитвите ви се превръщат в проклятия...
Това е вековният кръговрат на Магьосниците.
Едни поведоха войни и въстания,
други доведоха света до просветление.
Стига вече!
Те всички са ви се доверили!
А вие сте ги предали!
Не ние, а собствените им желания ги предават.
Всички си пожелават нещо, различно от реалността.
Но реалността пази своето равновесие.
Очевидно е, че желанието ще се обърне срещу тях.
Щом считате това за предателство, да не бяхте си пожелавали нищо.
Но не мисли, че се подигравам.
Все пак именно заради тях човечеството е извървяло такъв дълъг път.
Животът, който сега живеете, се гради на техните мъки.
След всичко това още ли смяташ смъртта на единици за толкова важна?
Щом толкова време сте ни гледали, още ли не разбирате?
Не опитахте ли да разберете защо всички толкова страдат?
Ако бяхме способни на такова нещо,
въобще нямаше да идваме на тази планета.
Сред нас феноменът, наречен емоция, е приет за психично разстройство.
Затова бяхме удивени от вас, човеците.
Възхитени сме как всички имате емоции и въпреки това успявате
да съжителствате един с друг.
И ако... никога не бяхте идвали при нас...
Навярно още щяхте да живеете в пещери.
Знаеш ли, и за мен е тежко... Да изгубя своя ученичка по този начин.
Знам...
Още не знаем какво ѝ се е случило...
А от вчера още едно момиче е изчезнало...
Беше пълен хаос на събранието.
И още никой нищо не знае, нали?
Саяка и едно друго момиче се били скарали заради момче.
Сега и другото момиче го изживява тежко.
Можеше да си остане обикновена ученическа караница...
Но нещата не се получиха така...
От полицията казват, че причината за смъртта била стрес.
Но и те нямат представа.
Мадока как го приема?
Не знам...
Имам чувството, че не ми казва нещо.
Но в същото време знам, че не ме лъже.
За пръв път не мога да разбера какво си мисли.
Каква майка съм, ако не мога да я утеша?
Не може да знаеш всичко...
Напоследък се държи различно.
Виждам, че нещо ѝ тежи,
но този път не иска да ми каже какво.
Досега винаги сме си казвали всичко...
Да, в такава възраст е...
Един ден се обръщаш и осъзнаваш, че изведнъж е пораснала.
Така е...
И можеш само да ѝ се довериш.
Сега Мадока се нуждае просто от време да разбере чувствата си.
Ти можеш само да чакаш.
Но искам да сторя нещо...
Да, ти никога не оставяш нещата просто така, Джунко.
Хомура
Акеми
Може ли да вляза?
Това Валпургиевата нощ ли е?
Кьоко ми разказа за нея.
Съюзили сте се, за да я победите, понеже е прекалено силна.
Тук ли сте се подготвяли?
Градът в опасност ли е?
Тази Вещица е достатъчно силна, че да не ѝ е нужен Лабиринт, в който да се скрие.
Покаже ли се веднъж, хиляди ще загинат.
Обикновените хора не виждат Вещици и я възприемат като земетресение
или друго природно бедствие.
Значи наистина трябва да я прогоним!
Но Кьоко вече... е мъртва и...
ти остана единствената Магьосница в града.
Затова...
Сама ще се справя.
За разлика от Кьоко Сакура, аз мога да победя Валпургиевата нощ сама.
Всъщност тя никога не ми е била нужна.
Съгласих се просто за да не я обидя.
Наистина?
Не знам защо, но...
аз наистина искам да вярвам в теб.
Искам да вярвам, че не ме лъжеш.
Но не мога да повярвам, че ще се справиш сама.
Не мога да повярвам, че не ме лъжеш.
Как да ти призная всичко...
Хомура?
Та аз...
... аз дори...
не съм от твоето време!
Аз... Аз идвам от бъдещето.
Срещала съм те вече безброй пъти,
гледала съм те как умираш безброй пъти.
Как да те спася?
Как да променя съдбата ти?
Преповтарям този месец до безкрай и търся начина.
Какво...
Съжалявам... Нищо не разбираш, нали?
Плаша те, нали?
Та за теб...
аз още съм просто новата ученичка.
Но за мен...
За мен ти си...
С всяко повторение все повече се отдалечаваме една от друга.
Чувствата ми, думите ми вече не те достигат.
Истината е, че отдавна не знам какво правя.
Хомура...
Ще те спася.
С тази цел започнах.
И сега не ми остана нищо друго.
Но ти няма да ме разбереш.
Думите ми няма да те докоснат.
Въпреки това, умолявам те...
Нека те закрилям.
Хомура
Акеми
Тези облаци се движат с невъобразима скорост!
Няма съмнение. Това е суперклетка!
Пуснете сирената за евакуация!
В действие е наредба за евакуация поради опасност от бедствие.
Всички жители да потърсят подслон в най-близкото убежище.
Внимание! До жителите на град Митакихара.
В действие е...
Тя е тук.
На екскурзия ли сме?
Да!
Всички отиваме на екскурзия!
Екскурзия! Барбекю!
Хомура...
Този път...
... ще сложа край на това.
Какво има, Мадока?
Ще ида до тоалетната.
Хомура наистина ли може да се справи сама?
И да кажа, би ли ми повярвала?
Вече няма смисъл от обяснения.
Сама можеш да видиш.
Виж как се справя Хомура Акеми срещу Валпургиевата нощ.
Защо е толкова решена да се бори?
Защото още не е оставила надеждата.
Ако не успее, навярно ще отрече и тази времева линия и ще опита отново.
Упорито ще се бори срещу събитията, които сама повтаря.
Защото тя вече не може да се върне назад и да се откаже.
В мига, в който признае, че битката ѝ е безсмислена и че не може да те спаси,
Хомура Акеми ще превърне Душевния си кристал в Цвете на скръбта.
Тя също го знае.
Затова няма друг избор.
Независимо дали има шанс да победи, Хомура е длъжна да се бие.
И докато още има надежда, не мога да я спася?
Да.
Досущ като всички Магьосници от миналото.
Ти сама видя, нали?
Но...
Но...!
Къде си тръгнала?
Мамо?
Една приятелка има нужда от помощ. - Пожарникарите ще ѝ помогнат.
Ние оставаме тук.
Само аз мога да ѝ помогна!
Не си сама на този свят, не разбираш ли?!
Не помисли ли колко ще ни разтревожиш...
Знам.
Знам, че е така.
Защото и аз ви обичам.
Затова знам колко се тревожите за мен.
Трябва да се пазя, за да не ви тревожа.
Но сега аз трябва да ви пазя точно защото ви обичам.
Затова трябва да вървя!
И не можеш да ми кажеш защо?
Тогава идвам с теб.
Не.
Ти трябва да си до татко и Тацуя, да ги пазиш.
Мамо, ти ми каза, че съм станала добро момиче.
Че не лъжа. Не правя лоши неща.
Сега ще ми повярваш ли?
Че правя правилния избор.
И си сигурна, че не допускаш грешка?
Че не те лъжат?
Да.
Благодаря ти, мамо!
Ако не я спра скоро...
Тя ще срути убежището.
Трябва да я спра тук и сега, на всяка цена!
Не...!
Защо...?
Защо... колкото и пъти да опитвам...
никога не се получава...
Ако отново се върна, само ще влоша кармата на Мадока.
Всичко... Всичко ли беше напразно?
Всичко е наред.
Достатъчно, Хомура.
Мадока...
Мадока... Не!
Хомура... Съжалявам.
Аз ще стана Магьосница.
Мадока...
Не...
Най-после открих желание, което наистина искам да сбъдна.
И ще дам живота си за него.
Недей!
Иначе...
Иначе за какво...
За какво е било всичко...
Съжалявам. Толкова съжалявам...
Но именно заради всичко, което си направила,
сега съм такава, каквато съм.
Наистина съжалявам.
Но трябва да повярваш в момичето, което толкова дълго закриляше.
А аз ти се заклевам, че нищо няма да бъде напразно, Хомура.
Мадока...
Ти вече си центърът на Вселената в безброй времеви линии
и желанието ти ще се сбъдне, колкото и голямо да е то.
Не ме лъжеш, нали?
Е, Мадока Канаме...
За какво желание ще платиш с душата си?
Искам...
Искам да залича всички Вещици, преди да се родят.
Всички Вещици във всички вселени, в минало и в бъдеще, със собствените си ръце!
Това желание... е способно да преустрои структурата на времето!
Ще отречеш силата на кармата!
Наистина ли искаш да станеш божество?
Ще стана каквото е нужно.
Всички Магьосници, които се бият с Вещици за своето щастие.
Не бива да плачат.
Искам да се усмихват.
И ще пречупя и пренапиша всеки принцип, който стои на пътя ми.
Това е моята молитва, моето желание...
Сега го сбъдни...
Инкубатор!
Канаме, разбираш ли какво ужасно желание сбъдна?
Мисля, че да.
Сама се нагърби с една вечна битка през времето, в минало и бъдеще.
Неизбежен е денят, в който ще изгубиш човешката си личност.
Смъртта би била по-лесна.
Ти ще се превърнеш в един принцип, закон на Вселената, който убива Вещици.
Зная. Това и исках.
Всеки път щом нечие щастие бъде откраднато,
аз ще съм там да го върна.
Винаги ще закрилям.
Е, добре тогава.
Щом искаш, ще го направиш.
Вече имаш причина да се биеш.
Решила си повече да не бягаш.
Тогава ти остава само да тръгнеш със смела крачка!
Да... Благодаря ти, Кьоко!
Е, искам да ти върна нещо.
Заповядай.
Ти не само носиш щастие.
Ти си самото щастие.
Нашето щастие и надежда.
Желанията ви вече няма да ви носят скръб.
Вече няма нужда да мразите и да проклинате...
Аз ще взема вашите клетви и мъки.
Затова, моля ви...
Не спирайте да вярвате в себе си!
Спри, вече всичко е наред.
Вече няма нужда да мразиш.
Няма нужда да проклинаш.
Аз ще взема бремето ти, преди то да те погуби така.
Къде съм...?
В момента Вселената се пренаписва според новите закони на Мадока.
А ти притежаваш магията да виждаш отвъд потока на времето.
Сега нека видим що за край има за Мадока Канаме.
Това е Душевният ѝ кристал.
Това...!
Виждаш ли всички проклятия, които тя пое като цена за желанието си?
Щастието ѝ даде живот на цяла нова Вселена.
То, разбира се, ще се превърне и в скръб, способна да унищожи цяла вселена.
Все пак такъв е редът.
Не, не плачи.
Аз пожелах да залича всички Вещици...
И ако наистина съм успяла,
то дори и аз...
вече нямам право да тъжа!
Мадока...
Вече твоят живот няма начало, нито край.
Няма и помен от живота ти на Земята.
Душата ти се е възнесла в по-висше измерение и от теб е останало само естество.
Никой няма да усеща присъствието ти
и ти никога няма да можеш да се докоснеш до никого.
Ти вече не съществуваш в тази Вселена.
Как така?
Това ли е пожелала Мадока?!
Нима е честно след всичко, което е направила?!
Това е...
по-ужасно и от смъртта...!
Не е така, Хомура.
Сега аз виждам всичко, което се е случило и ще се случи.
Всички вселени, които е можело да бъдат и които могат да бъдат.
Мадока...
И най-сетне разбрах...
Колко много си направила за мен във всички онези времеви линии.
Колко си плакала,
колко си страдала...
И всичко заради мен.
Прости ми, че едва сега го разбрах.
Прости ми.
Едва сега узнах каква си ти за мен.
През цялото време съм имала такава добра приятелка до себе си...
Затова съм щастлива.
Хомура... Благодаря ти!
Ти наистина си най-добрата ми приятелка.
Но ти вече...
Не можеш да се върнеш у дома, да си сред близките и приятелите си...
Трябва да живееш тук съвсем сама...!
Но аз не съм сама.
Вие винаги ще сте с мен.
Защото аз вече съм винаги до вас.
И дори да не ме виждаш, знай, че съм точно до теб, Хомура.
Наистина ли, Мадока?
Дори да те забравя?
Дори никога вече да не те видя?
Не се предавай толкова бързо.
Та ти ме последва чак дотук.
Дори когато се върнеш в своя свят,
може би още ще ме помниш.
Всичко е наред. Всичко ще бъде наред.
Вярвай ми.
Мадока...
Все пак работата на Магьосниците е да носят щастие!
А и понякога се случват чудеса, макар и малки.
Не мислиш ли?
Мадока! Не си отивай!
Прости ми... Трябва да съм до другите.
Един ден отново ще се срещнем, Хомура.
Затова сбогом, но само засега.
Мадока!
Номер 25. Кьоске Камиджо.
Ще изпълня „Аве Мария“.
Виж колко неприятности ти създадох...
Не, аз ти дължа извинение.
Исках да те спася, а така и не успяхме дори да поговорим.
Сега и това бъдеще трябва да изчезне.
Може би не си искала точно това...
Но все пак се бори за желанието си
и знам, че не е било напразно.
Затова...
Да.
Всичко е наред.
Наистина.
Винаги съм искала само да чуя как свири отново.
Да го чуят много, много хора.
Затова това ми стига.
За нищо не съжалявам.
Е, едно нещо все пак ме тревожи...
Хитоми ми е приятелка.
Надявам се, че той ще се грижи за нея.
Но знам, че двамата ще са щастливи.
Да.
Е, да вървим.
Добре...
Саяка?
Къде е Саяка?
Къде отиде Саяка?
Принципът на кръговрата я отведе...
Мики довърши онзи Бяс с последните си сили.
Глупачка...
Замина си заради някакво си момче...
А тъкмо си станахме по-близки...
Това е съдбата на всяка Магьосница.
Знаеш, че такъв е редът на нещата.
За да не се превърне в скръб щастието, което сме пожелали,
трябва да изчезнем от този свят.
Мадока...!
Акеми?
Мадока...?
Кой е това?
Мадока
Мадока! Мадока!
Да, прилича на нея.
Не закачай хората, Тацуя.
Няма да дърпаш косата на...
Мадока, Мадока!
Извинявай, добре ли си?
Да, няма нищо.
Мадока... Нали?
Да!
Значи...
Тацуя си има въображаем приятел?
Е, нищо чудно на тази възраст.
Да. И аз имах.
А знаеш ли коя е тази Мадока?
Да не е от някое детско?
Тя... Сякаш я помня, но всъщност не...
Може би съм я виждала някъде с Тацуя...
Понякога...
сякаш иска да ми напомни за нещо.
Мадока...
Да...
Колко сладка панделка!
Дали и аз нямах някъде същата?
Ваша е.
О, няма да ми отива.
Ако имах дъщеря, щях да ѝ я дам, но...
Разбирам.
Системата, за която ми разказваш, наистина би била ефективна.
Все пак съм я виждала.
Но не можем да го докажем.
Ако принципите на Вселената наистина са се променили,
вече няма как да я видим.
И понеже само ти помниш този свят,
няма как да знаем дали спомените ти не са просто една фантазия.
Но, да...
Наистина не знаем защо Душевните кристали се чупят, щом се опетнят.
И тези Вещици, за които ми разказваш, също са наистина интересни.
Биха били ефективен начин за събиране на човешка енергия.
Може би е жалко, че не сме се сетили за подобен подход.
Да, такива сте вие, Инкубаторите...
Но в този свят на Вещици не е имало Бесове, така ли?
Значи много по-бързо сме събирали проклятия!
Не беше толкова просто.
А и с вас не бяхме в най-добри отношения.
Наистина не ви разбирам вас, човеците.
Това, че на света вече няма Вещици,
не значи, че човечеството е спряло да проклина.
Просто проклятията вече имат друг вид
и сега дебнат в сенките ни...
Носи се гъста миазма.
Нямат край тези Бесове.
Все нови и нови се появяват.
Не помагаш.
Хайде, да вървим.
Този свят е обречен...
на вечна скръб и мъка,
но тя искаше да го закриля.
И аз още помня.
И никога няма да забравя.
Затова...
Продължавам да се бия.
Не забравяй обещанието, което си дадохме.
kawashita yakusoku wasurenai yo
交わした約束忘れないよ
Сега само затвори очи.
me wo toji tashikameru
目を閉じ確かめる
oshiyoseta yami wo furiharatte susumu yo
押し寄せた闇 振り払って進むよ
И със смела крачка разпръсни дебнещия мрак.
Зная, приятелите ми са тук, до мен.
furikaereba nakama ga ite
振り返れば仲間がいて
Спокойна съм, когато ги усещам наблизо.
ki ga tsukeba yasashiku tsutsumareteta
気がつけば優しく包まれてた
В този свят на неразбираеми страхове
nanimo kamo ga yuganda sekai de
何もかもが歪んだ世界で
открих спасението в останалата ми вяра.
yuitsu shinjireru koko ga sukui datta
唯一信じれるここが救いだった
И щастие, и тъга - щом сме заедно, чувствата ни са едно.
yorokobi mo kanashimi mo wakeaeba tsuyomaru omoi
喜びも悲しみもわけあえば強まる想い
kono koe ga todoku no nara kitto kiseki wa okoseru darou
この声が届くのなら きっと奇跡はおこせるだろう
И щом гласът ми те достига, то чудото е в ръцете ми.
Не забравяй обещанието, което си дадохме. Сега само затвори очи.
kawashita yakusoku wasurenai yo me wo toji tashikameru
交わした約束忘れないよ 目を閉じ確かめる
И със смела крачка разпръсни дебнещия мрак.
oshiyoseta yami furiharatte susumu yo
押し寄せた闇 振り払って進むよ
Аз ще ти покажа как да преодолееш всяка трудност,
donna ni ookina kabe ga atte mo koete
どんなに大きな壁があっても越えて
колкото и голяма да е.
miseru kara kitto
みせるからきっと
Затова ще вярвам в новото утро
ashita shinjite
明日信じて祈って
с молитва.
inotte
祈って
Не забравяй. Винаги някъде някой се бори за теб. Не я забравяй и никога няма да си сам.
/
С теб съм...
Светлина - една песен от забравен сън,
ひかりが 夢のような歌が
hikari ga yume no you na uta ga
пада по страните ти.
君の頬を濡らし
kimi no hou wo nurashi
Далечината извисява се към небесата.
やわらかな空 遠くまで行く
yawaraka na sora tooku made yuku
Едно трептящо сърце.
小さな心一つだけで
chiisana kokoro hitotsu dake de
Неуверени криле.
まだ震える翼で
mada furueru tsubasa de
И за утрото,
明日へ
ashita he
след горчивото минало,
懐かしい昨日へ
natsukashii kinou he
една тиха клетва
この指で結んだ
kono yubi de musunda
ще се сбъдне в нашите ръце.
小さな約束を 叶えに行こう
chiisana yakusoku wo kanae ni yukou
До края на вечността
時の終わりで
toki no owari de
само за мига, в който отново ще те видя,
君に会えるその日を胸に
kimi ni aeru sono hi wo mune ni kakage
моли се моето сърце.
願いだけになって
negai dake ni natte
До далечното бъдеще.
遠ざかる未来まで
toozakaru mirai made
Но дори и да не достигна обещания ден,
私が何処にもいなくなっても
watashi ga doko ni mo inakunatte mo
в светлината, която стопля всичко,
全てを照らす光の中 いつも君の
subete wo terasu hikari no naka itsumo kimi no
ще бъда аз, винаги до теб.
側にいるから
soba ni iru kara
Свят - тленен, сякаш току ще изчезне,
儚すぎて 消えて行きそうな世界
hakana sugite kiete yuki sou na sekai
но знам, че ти си там,
だけど君がいる それだけで
dakedo kimi ga iru sore dake de
и затова ще го закрилям.
守りたいと思った
mamoritai to omotta
Сега ще затворя очи в тиха молитва,
静かな祈りに瞳を閉ざして
shizuka na inori ni hitomi wo tozashite
ще я отпратя към последната мирна зора,
もうすぐ最後の安らぎに 届くから
mou sugu saigo no yasuragi ni todoku kara
ще пробудя прелестно сияние.
眩しい朝
mabushii asa
Светлина - една песен от забравен сън,
ひかりが 夢のような歌が
hikari ga yume no you na uta ga
закриля те...
君を照らす
kimi wo terasu
Някога Вещиците сееха скръб и нещастие.
И когато Магьосниците се оставяха на своята скръб,
се превръщаха в своя враг.
Някога връщах времето, за да се бия срещу тази жестока съдба.
Сетне едно момиче жертва живота си
и спря този кръговрат на щастие и тъга.
Светът пое по нов път.
Но...
Остави я на мира.
Иначе трябва да минеш през мен.
Значи това е Кошмарът на Хитоми Шидзуки?
И на нея не ѝ е лесно.
С господин Не-разбирам-от-жени.
Така ти обясни Лабиринтите на Вещиците.
Не мисля, че ме пързаляш.
Говориш съвсем сериозно, нали?
Сега копнея отново да видя усмивката ти
в този свят на безкрайна скръб и омраза.
Извинявай, че се забавих!
Ти толкова се измъчи...
Мадока...
Хайде, да вървим.
Бунтът
Вече ще сме заедно завинаги.
В кината от 2013 г.